FOR 800 ÅR SIDEN, OG UDEN MENNESKEHEDENS KENDSKAB, -
- RASEDE EN BLODFEJDE MELLEM DE REGERENDE VAMPYRER -
- OG EN OPRØRSK LEGION AF VARULVE, KENDT SOM LYCANERNE.
LEGENDEN BERETTER, AT KRIGEN BEGYNDTE MELLEM TO BRØDRE.
ALEXANDER CORVENIUS' UDØDELIGE SØNNER:
MARKUS, DER BLEV BIDT AF EN FLAGERMUS, BLEV LEDER AF VAMPYRERNE.
WILLIAM, DER BLEV BIDT AF EN ULV, BLEV DEN FØRSTE OG STÆRKESTE LYCANER.
1202 E.KR.
Min gud. Hvad har du gjort, min bror?
Atter ankommer vi og kan blot beskue disse uhyrers eftervirkninger.
Jeg tolererer det ikke længere, Markus. Din bror skal stoppes!
Det slutter i aften!
Vi må skynde os, inden de forvandles.
- Er han her stadig? - Ja.
- Viktor, han må ikke lide overlast. - Gav jeg dig ikke mit ord?
Men William skal under opsyn.
Brænd kroppene! Gennemsøg udhusene!
Markus! Bliv hos mig.
Giv mig faklen.
De forvandler sig!
- Træk dig tilbage til skoven. - Jeg bliver og kæmper. Du behøver mig.
Jeg har brug for dig i live. Hvis du dør, så dør vi alle. Af sted!
Af sted!
- Vi har fundet ham. - Og?
- Vi har brug for flere mænd. - Find Amelia!
Amelia. Vi har fundet William.
Få ham ned!
Nej!
Lad ham være!
Stop nu! I dræber ham!
Mere!
William.
Markus!
Han måtte ikke lide overlast!
Sæt ham, som vi aftalte, under min forvaring, eller bød for din svigefuldhed.
Du skal lære din plads at kende. Din sympati for dette uhyre er tåbelig.
Din bror er ikke til at styre. Vigør det på min måde.
Du er fuldt bevidst om konsekvenserne, hvis du slår mig ihjel.
Eller William.
Hvis du blot siger hans navn igen, har du valgt den fremtid for ham.
Hvad er Deres ønske?
Deres Excellence.
Fængsel på livstid.
Langt væk fra dig!
I seks århundreder var jeg en trofast soldat for vampyrerne.
Men jeg blev ført bag lyset.
Krigen var ikke dét, den gav sig ud for at være.
I løbet af en enkelt nat blev løgnene, der havde holdt os sammen, blotlagt.
Kraven, den næstkommanderende, havde indgået en hemmelig alliance med Lucian.
Varulvenes hersker.
For at afsætte Viktor, vores hersker.
Men Kravens tørst efter magt og herredømme slog fejl.
Viktor var ikke den frelser, jeg fejlagtigt havde troet.
Han havde forrådt os alle.
Snart starter jagten på hans morder.
Jeg har blot en allieret tilbage.
Michael.
Den menneskelige efterkommer af Corvinus.
Hverken vampyr eller varulv. Men en hybrid.
Det er blot et spørgsmål om tid, inden de finder os.
Min eneste chance er at vække Markus. Den sidste af de ældste.
Og få sandheden frem, inden Kraven myrder ham, mens han stadig er i dvale.
Kraven ved, han er chanceløs mod ham, hvis han er vågen.
Skønt!
Den har været død i flere uger.
Vender de ikke tilbage til menneskeskikkelse, når de dør?
Det gør de også. Men den har fået et serum, så man kunne studere den.
Hvordan kan man se det?
850 ML THASARININ INJICERET FOR AT STANDSE REGRESSION
Det er vist ikke lige din afdeling?
Jeg slår dem bare ihjel. Deres anatomi tænker jeg ikke på.
- Hvor længe kan vi blive her? - Ikke så længe.
Disse bygninger er udstyret med bevægelsessensorer.
Måske er vi allerede opdaget.
Der er kun en time til solen står op.
- Kan vi nå tilbage inden solopgang? - Med nød og næppe.
Okay. Lad os tage det nødvendige og smutte.
Jeg tager af sted alene.
Åbn den!
Markus?
Minderne fra denne ynkelige skabnings blod -
- viser mig, at dit forræderi er grænseløst.
Deres Excellence. Jeg kan forklare det.
Hvorfor skal jeg lægge ører til dine løgne?
Når sandhedens vej -
- er langt mere frydefuld?
Jeg holdt på hemmelighederne. Ryddede lortet op.
Du går til Viktor og fortæller ham, hvad jeg bad dig om.
Koncentrér dig bare om din del.
Jeg bønfalder dig. Jeg kan hjælpe dig.
Du har allerede hjulpet mig.
Hvis det lykkes for mig, bliver du muligvis fredet.
Men lige nu vil du straks blive dræbt. Den chance vil jeg ikke tage.
Skal jeg bare vente? Kraven har stadig folk. Du tager ikke alene af sted!
- Du er ikke så stærk, som du tror. - Hvad?
Michael, du er en ener. En hybrid har aldrig før eksisteret.
Uanset hvad du mener om det, kan din styrke være grænseløs.
Du behøver blod. Du er nødt til at spise.
Ellers svinder dine kræfter. Dét kan du bruge tiden til.
Og hvis jeg ikke gør det? Hvis jeg nu ikke kan?
Almindelig føde er dødelig.
Stiller du ikke din sult, overfalder du mennesker.
Og det ønsker du ikke at få på samvittigheden.
Der er ingen vej tilbage, Michael.
Det gør mig ondt.
Jeg forstår, hvad du har gjort. Det er jeg taknemmelig for.
Du reddede mit liv. Jeg var ikke klar til at dø.
Alting har ændret sig.
Jeg behøver sikkert blot lidt tid til at vænne mig til tanken.
Gå bare. Jeg bliver her. Men sørg for at komme tilbage.
De uskyldige vidner. Er de gjort tavse?
Tavse men ellers uskadte. Som du beordrede.
- Vis mig, hvad I har. - Javel.
To dødshandlere blev dræbt. Vi fandt ingen lycan-lig.
De anvendte øjensynligt en ny ammunition. En slags ultraviolette patroner.
Amelia?
Ingen overlevende. Kravens folk var vist nok til stede, men forhindrede det ikke.
Og Viktor?
Intet spor af Markus i asken?
Han tilintetgjorde tilsyneladende sin egen klan.
Det har aldrig været hans klan!
Vi må af sted.
Giv mig et øjeblik.
Der er du!
Hvordan går det?
Mange tak.
Hold jer væk fra mig!
Der!
Send folkene dertil. Nu!
Lad mig for helvede være i fred!
Pis!
Michael?
- Her. Drik det. - Nej.
Ellers dør du, Michael!
Kan du bevæge dig?
Vi skal væk.
- Markus. - Jeg ved, hvad du har gjort, Selene.
Viktor fortjente sin skæbne. Ligesom Kraven.
Kraven har allerede høstet frugterne af sine ugerninger.
Og Viktor... Viktor fortjente sin skæbne.
Om og om igen.
En frygtelig ugerning. Nedslagtningen af din familie.
Men alligevel så stor anstrengelse med at holde det skjult for mig.
Hvad tror du, Viktor forsøgte at skjule?
Eller måske er det dig, Selene?
Den sidste i den uheldsramte familie som har noget at skjule.
Løb!
Hvad fanden?
Må jeg gerne køre?
Sæt dig ind.
Død eller levende. Du giver mig, hvad jeg ønsker.
Er du okay?
- Han er en hybrid, ikke? - Jo.
Han ville have den her. Hvorfor?
Det ved jeg ikke. Men vi har et andet problem.
Drej af her.
Ned med dig.
Tryk på speederen. Men bliv nede.
Hold fast!
Bliv nede.
Kom så!
Lad mig se din hånd.
- Det behøver du ikke. - Jeg er straks tilbage.
Lad mig så se.
Se selv. Det behøves ikke.
Området er sikret, sir.
Solen er ved at gå ned.
Hvad er der i vejen?
Forsyningerne var væk, brugte våben var efterladt.
De tog af sted lige inden daggry. De kan ikke være nået langt
Fortsæt eftersøgningen. De dukker sikkert snart op.
Javel, sir.
Jeg har set den før, da jeg var barn.
Jeg holdt den i hånden, mens den var åben som nu.
Hvordan er det muligt?
Det ved jeg ikke.
Men jeg kender nogen, som måske ved det.
Andreas Tanis. Klanens autoriserede historiker.
Han faldt i unåde, da han beviste ting, som Viktor anså som ondskabsfulde løgne.
Men de viste sig at være sande.
- Hvad skete der med ham? - Han blev sendt i eksil for 300 år siden.
300 år? Hvordan skal vi så kunne finde ham nu?
Det var mig, som sendte ham i eksil.
- Det ligner et kloster. - Det var det, men nu er det et fængsel.
Tanis har gemt sig der siden dengang. Vi bliver de første, han ser i århundreder.
- Det var mærkeligt. - Hvad?
Den port husker jeg ikke.
Tag den.
Pis!
Tilbage!
Jeg fik dig.
Jeg vidste, at det var dig, Selene.
Stanken af Viktors blod hænger stadig i dine årer.
Tanis, dit sigte er ikke blevet bedre, kan jeg se.
Du har ikke forandret dig. Du skræmmer mig ikke, Selene.
Det må vi vist prøve at lave om på.
Vi skal snakke sammen.
Dit eksil virker mere bekvemt, end jeg husker det.
- Hvorfor har du en lycaner som livvagt? - En gave fra en yderst god kunde.
Lucian.
- Hvorfor vil Lucian beskytte dig? - Fordi han handlede med dem.
Ultraviolette patroner.
Hvor længe har du beskæftiget dig med at dræbe din egen race?
Jeg har gjort, hvad der krævedes for at overleve.
En beslutning der blev let, da din elskede Viktor forrådte mig
Han var rigtig god til at forråde.
Viktor er død. Jeg dræbte ham.
Dig? Dræbte du Viktor?
Nej, det tror jeg ikke på.
Medmindre du har fundet ud af sandheden.
Endelig ser du klart.
Er det ikke interessant, at sandheden er vanskeligere at fordøje end løgnen?
Jeg forsøgte naturligvis at stoppe ham. Grotesk at begå en så grufuld forbrydelse.
Og derefter forvandle dig... Det blev bare for meget.
Mine indvendinger var årsagen til, at han sendte mig hertil.
Vær forsigtig med den, kære. Den giver et frygteligt brag.
- Åbn bladene, så er den aktiveret. - Rart at vide.
Viktor havde en grund til at anbringe dig her. Men nok ikke dine moralske skrupler.
- Hvad ved du? - Desværre ikke ret meget.
Så har jeg måske taget fejl. Det gør jo dig nytteløs.
Markus var ude efter denne. Hvorfor?
Visse historier bygger på sandhed, andre på bedrag.
Viktor var ikke den første af vores race, som du fik fortalt.
Han var menneskelig en gang. Hersker i sit rige.
Markus... Han er den uforlignelige.
Kilden! Den første ægte vampyr.
Legenden taler altså sandt?
I slutningen af sit skånselsløse liv -
- da det næste åndedrag betød mere for Viktor end alverdens rigdomme, -
- kom Markus med et tilbud. En benådning fra sygdom død.
Udødelighed.
Til gengæld skulle Viktors hær, der blev udødeliggjort, hjælpe Markus.
Hjælpe med hvad?
Hjælpe med at besejre de første varulve. En farlig og smitsom art.
Skabt af Markus' eget kød og blod.
Hans tvillingebror, William.
Men det var ikke de lycanere, vi kender. Skønt de er frastødende nok.
De har i det mindste udviklet sig. De her var vanvittige uhyrer.
De kunne ikke genskabe deres menneskeskikkelser.
Det lærte de først i de næste generationer.
Og Williams tørst efter ødelæggelse var uudslukkelig.
Han skulle stoppes.
Og da Viktors hær nu var udødeliggjort, tilintetgjorde vampyrerne alle bæsterne.
Og tog William til fange.
Låste ham inde.
Viktors fange til evig tid.
Hvorfor lade ham leve?
Af den samme årsag som afholdt Viktor fra at sætte sig op imod Markus... frygt!
Han fik at vide, at hvis Markus blev dræbt, ville hele slægten følge med ham i graven.
Efter Viktors mening ville Williams død altså betyde døden for alle lycanere?
Hans slaver.
Ja.
Et snedigt bedrag som Viktor ikke turde sætte på prøve.
Så Markus blev beskyttet. Uanset omkostninger.
Ja. Hér har vi det.
- Vampyrer? - Dødelige.
Alexander Corvinus' loyale mænd.
Vores stamfader.
Hvad er det?
Det burde du vide.
Det er Williams' fængsel.
Det fængsel din far blev betroet at bygge.
Så det er dig, der har passet på den?
Jeg har ledt efter den alle vegne, min skat.
Hvad er der?
Hvad er der i vejen?
Nu forstår hun, hvorfor hendes familie blev dræbt.
Men det skete jo mange år senere.
Lucian flygtede om vinteren. Din far vidste for meget.
I hvert tilfælde ifølge Viktor.
Især når Lucian havde nøglen til Williams' celle.
- Og jeg er kortet. - Ja.
Den eneste overlevende, som har set stedet.
Viktor indså, at du var for ung til at huske det.
Men Markus ved, at dine minder, og dermed også beliggenheden af Williams' fængsel, -
- ligger skjult i dit blod.
Hvorfor leder Markus efter ham nu? Efter al den tid?
Det har jeg ikke svar på.
Men jeg kender nogen, som kan stoppe ham. Måske skulle jeg arrangere et møde?
Mod forventning om jeres diskretion, naturligvis.
Naturligvis.
Tanis! Du ser bekymret ud?
Hvorfor flygter du ved synet af mig?
Vær nu venlig at sætte dig ned.
Det behøver jo ikke at være ubehageligt.
Jeg har altid nydt dit selskab.
Nu er du uhøflig.
Undskyld.
Viktor fik lavet to nøgler. Hvad kender du til dem?
Nøgler? Det kender jeg intet til.
Nå jo... De nøgler.
Ja?
Den ene blev ganske åbenlyst båret af hans datter.
- Så alle kunne se den. - Og den anden?
- Den havde Viktor på sig. - Hvor?
Indeni.
Under huden.
Jeg bønfalder dig.
Måske skulle jeg arrangere et møde?
Gå til mole 17. Spørg efter Lorenz Macaro.
- Kan Tanis ikke have lagt en fælde? - Så modig er han ikke.
I er på privat område.
Stig langsomt ud ad bilen så jeg kan se jeres hænder.
Vier kommet for at møde Lorenz Macaro.
Stig langsomt ud ad bilen. Vis mig jeres hænder.
Så du vil se mine hænder?
I kan gå.
Du kender den altså?
Ganske fortroligt.
Du er Alexander Corvinus.
Der fandtes en tid, hvor jeg gik under det navn.
Men uanset navnet er jeg stadig jeres forfader.
Hvordan har du holdt dig gemt gennem alle disse år?
I århundreder har jeg overværet de ødelæggelser, mine sønner påførte hinanden.
Og menneskeheden.
Ikke lige den arv jeg håbede på, da jeg så dem komme til verden.
Og den irriterende pligt med at begrænse krigen og rydde rodet op.
Skjule familiens ulykkelige historie.
Kunne du ikke standse det?
- Ville du dræbe dine egne sønner? - Du kender Markus' hensigter.
Hvis han finder mig, finder han Williams' fængsel.
Du skal hjælpe os med at stoppe ham.
Du beder mig om at hjælpe dig med at dræbe min egen søn.
Dig? En dødshandler!
Hvor mange uskyldige har du dræbt i løbet af dit 600 år lange korstog?
Fri mig for din selvretfærdighed. Du er ikke anderledes end Markus.
Og tilmed mindre ædel end William.
- Han kan i det mindste ikke beherske sig. - Alle mine gerninger kan tilskrives dig.
Hundredtusinder er døde, fordi du ikke vil indse, at dine sønner er uhyrer.
Og de skaber nye uhyrer. Alt dette kunne have stoppet.
Kom ikke knurrende til mig blot fordi du er svagere end din modstander.
Du kender til de ødelæggelser, William forårsagede, inden han blev fanget.
Han må ikke slippes løs!
Nej, vent! Han knuser dig så let som ingenting.
Snart, broder.
Nej!
Far... Nej!
De er væk nu. Du er i sikkerhed nu, mit barn.
Nej. Michael...
Se på mig.
Michael!
Kom nu!
Hejsa, far.
Du er uvelkommen i mit nærvær.
Det forudsigelige hjerte, som aldrig smelter.
En skam det banker i en tåbe.
Den ældste af de udødelige.
Alligevel har du ikke forsøgt at besegle din skæbne.
Vi tilhører naturens kuriositeter. Intet andet!
Dette er menneskehedens verden.
Skulle det ubetydelige synspunkt forklare, hvorfor du vragede dine sønner?
Hvorfor du intet gjorde i mere end 500 år, mens William led alene i mørket?
Nej far. Jeg har ingen respekt for dit ubetydelige synspunkt.
Viktors nøgle... Hvor er den?
Din plan med William er frugtesløs. Du kan ikke kontrollere din bror.
Jeg er stærkere nu. Og vores samhørighed er dybere, end du ønsker at indrømme.
Du tager fejl. Snart vrimler det med lycanere ligesom tidligere.
Hverken lycanere, far. Eller vampyrer.
Men en ny race. Skabt i deres skabers billede.
Den nye gud.
Mig!
Og den sande gud -
- har ingen far.
Du vil mislykkes.
- Hent lægeudstyret. - Nej!
Jeg bønfalder Dem, sir. Lad os hjælpe Dem.
Tiden er inde, min ven.
Find pigen.
Før hende til mig.
Nej! Vent!
Hvis du vil have fat i Markus, behøver du Alexanders hjælp.
Efterlad ham ikke her.
- Fik han nøglen? - Ja.
Han er for mægtig for dig.
Du er den eneste, der er ældre og stærkere end ham.
Du kunne have dræbt ham.
Uanset hvad han er blevet til, -
- er han min søn.
Du er det eneste håb.
Der findes kun en måde at besejre ham på.
Skynd dig nu. Inden mine årer tørrer helt ud.
Hvad bliver jeg til?
Fremtiden.
Tag så af sted.
Vier snart fremme.
Flyv tilbage mod floden.
Jeg kan ikke se nogen indgang.
Der var en flodmunding der. Den er sikkert oversvømmet nu.
Det lader til, at vi bliver våde.
Nærmere.
Selene!
William.
Vent!
Nej, William! Hold op! Rolig, bror.
Det er mig.
Jeg agter ikke at gøre dig fortræd.
Hvilken vej?
Er det her?
Han er her allerede.
- Hvad er det? - Ikke noget. Videre.
Vi kommer for sent.
Imponerende.
Michael, du er en ener.
En hybrid har aldrig før eksisteret.
Din styrke være grænseløs.
Stop!
- Hvor er han? - Han gik ind derhenne.
Vi har kun ultraviolette patroner. De stopper ham ikke.
Nej, men de sinker ham.
Kom så.
Er du okay?
De var vanvittige uhyrer.
De kunne ikke genskabe deres menneskeskikkelser.
- Hvad venter du på? Skyd dem! - Jeg kan ikke! Ikke uden at ramme hende!
Michael!
Skyd ham!
Vi styrter!
William!
Jeg vidste, Viktor begik en fejltagelse, da han beholdt dig som sit kæledyr.
Han burde have dræbt dig sammen med din øvrige familie.
Et ukendt kapitel venter forude.
Barriererne, som adskilte klanerne, er nu brudt ned.
Kaos og interne magtkampe er uundgåelige.
Det eneste sikre er, at mørket stadig venter forude.
Men lige nu. For den allerførste gang -
- beskuer jeg lyset med fornyet håb.